Noam Chomsky este considerat unul din cei mai influnenti intelectuali ai zilelor noastre
A fost filmat in peste patru ani, aceasta este forma finala.
In timpul marei crize economice si sunt destul de batrin sa mi-o amintesc a fost...
Si mare parte a familiei mele erau muncitori someri...
Nu a fost... a fost greu,
mult mai greu subiectiv decit azi.
Dar exista spernata ca lucrurile vor fii mai bune.
Exista speranta reala in mai bine.
Nu mai exista azi.
Inegalitatea este mai mare ca niciodata.
Daca te uiti la inegalitate in timp, acum este cea mai proasta perioada din istoria Americii.
Daca privesti cu mai multa atentie, inegalitatea vine de la cei extrem de bogati, o parte foarte mica a populatie
care reprezinta doar unu la suta.
Au fost perioade ca Gilded Age, ca-n anii '20, (Gilded Age, perioada intre razboiul civil american si primul razboi mondial)
anii veseli din '90 si altele,
cind situatiile au fost similare.
Azi, este o perioada extrema...
Pentru ca daca ne uitam la distributia bogatiei,
inegalitatea, in cea mai mare parte, vine de la cei extrem de bogati.
Literalmente, ei reprezinta doar unul la suta din populatie.
Nu numai ca este extrem de nejust in sine...
Ineglailtatea are consecince negative extrem de grave pentru sociatate ca intreg...
Pentru simplu' motiv ca inegalitatea are un efect coroziv, daunator asupra democratiei.
Am inceput sa vorbim despre visul american.
O parte a visului american este mobilitatea de clasa.
Te nasti sarac, ai o masina, devi bogat. Era posibil pentru un muncitor sa aibe o munca decenta, sa cumpere o casa...
Sa cumpere o masina, sa-ti trimita copii la scoala.
Totul s-a prabusit.
RECVIEM PENTRU VISUL AMERCAN (POMENIREA VISULUI AMERICA)
Imagineaza-te intr-o pozitie obiectiva, de sus, din afara, privand dupa Marte .
Ce vezi?
In Statele Unite sunt valori declarate precum democratia.
Intr-o democratie, opinia publica va avea ceva influenta asupra politicului.
Si atunci, guvernul indeplineste actiuni determinate de populatie.
Asta este ce democratia inseamna.
Este important sa intelegem ca sectoarele privilegiate si puternice
nu le-a placut niciodata democratia pentru motive foarte clare.
Democratie pune puterea in mina majoritatii
si o ia de la ei.
Este un fel de principiu' al concentrarii bogatiei si a puterii.
Cele 10 PRINCIPII ale CONCENTRARII BOGATIEI si a PUTERII
Concentrarea de bogatie produce concentrare de putere...
In special cand costurile alegerilor sunt astronomice,
ce intr-un fel forteaza partidele politice sa fie in buzunarul marilor corporatii.
Si aceasta putere politica se transforma repede in legislatie
care la rindul ei creste bogatia.
Astfel politica fiscala de exempu' taxele...
Dereglementarea...
Regurile de guvernare a corporatiilor si o mare verietate de masuri...
Masuri politice proiecate sa duca la concentrarea de bogatie si de putere,
care la rindul ei duce la mai mare putere politica care favorizeaza contentrarea bogatei.
Asta este ce vedem in ziua de azi.
Astfel avem acest cerc vicios in progres.
Sti, de fapt, este asa de traditional ca a fost descris in 1776 de Adam Smith.
Daca citesti faimoasa carte "Bogatia Natiunilor."
El spune ca in Anglia, Principalii arhitecti ai politicii
sunt oamenii care poseda societatea.
In zilele sale, erau comerciantii si fabricantii.
Ei au facut in asa fel incit interesele lor sa fie foarte bine protejate,
indiferent de consecintele dureroase asupra cetatenilor britanici sau a altora.
Azi, nu mai sunt comercianti si fabricanti,
sunt institutiile financiare si corporatiile multinationale.
Cei pe care Adam Smith ii numea "stapinii omenirii,"
care urmeaza maxima ticaloasa, "totul pentru noi si nimic pentru altii."
Ei urmaza politici care ii beneficiaza si ii ranesc pe toti ceilalti.
Si in absenta unei reactii generale a populatiei cam asta, este tot la ce te poti astepta.
PRINCIPIUL 1
REDUCEREA DEMOCRATEI
In toata istoria americana a fost mereu o lupta...
intre presiunea pentru mai multa democatie si libertate, venita de jos
si eforturile elitei de a controla si domina, venite de sus.
A inceptut de la infiintarea Americii.
James Madison, parintele constitutiei americane,
care a crezut in democratie ca oricine in lume, in acele timpuri,
cu toate astea, el a considerat ca sistemul american trebuie construit in asa fel,
si intradever din initiativa lui a fost construit,
in asa fel, ca puterea sa apartina celor bogati...
Pentru ca cei bogati sunt un grup de oameni mai responsabili.
Si prin urmare, structura formala a sistemului constutional
pune parte mai mare de puterea in mana senatului.
Sa nu uitam ca, senatul nu era ales prin vot in acele zile.
Era selectat dintre cei bogati.
Oameni, cum a zis Madison, care "aveau simpatie pentru propietarii si drepturile lor."
Daca citeste dezbaterile de la constituirea constituiei...
Madison a spus, "interesul major al societatii trebuie sa fie
protectia minoritatii opulente impotriva majoritatii."
Si a avut argumente.
Persupunem ca fiecare ar vota liber.
El a spus, "atunci, mojoritatea celor saracii s-ar aduna
si ei ar lua propietatile celor bogati."
Si a spus el, "asta ar fii evident nejust si nu putem lasa sa se intimple."
Astfel, sistemul constitutional trebuie proiectat sa previna democratia.
Ce este interesant, aceasta dezbatere este foarte vheche.
Este inca din vremea lui Aristotel, care a scris prima carte majora despre sistemele politice, Politica lui Aristotel.
El spune, "dintre toate cea mai buna este democratia,"
aratand exact defectul subliniat de Madison.
Daca Atema ar fi fost o democratie a oamenilor liberi,
cei saraci s-ar stringe si ar lua bogatia celor avuti.
Dupa cum vedem, aceeasi dilema, dar cu solutii opuse.
Aristotel a propus ceea ce numim azi un stat social.
A spus, "incearca sa reduci inegalitatea."
Deci, aceeasi problema dar, solutii opuse.
O solutie este reducerea inegalitatii.
Cealata este reducerea democratiei.
Daca privim istoria americana...
Este o lupta constanta intre aceste doua tendinte...
O tendinta de democratizare care in cea mai mare parte vine de la populatie, presiunea de jos
si avem aceasta lupta constanta cu perioade de stagnare sau progres.
Anii '60 au fost de exemplu' o perioada semnificativa de democratizare.
Sectoare ale populatiei care erau de obicei pasive
si nepasatoare s-au organizat, au devenit active si au inceput sa-si ceara drepturile.
Si au devenit din ce in ce mai implicate in luarea deciziilor, activism social si asa mai departe.
S-a schimbat constiinta in multe feluri.
Drepturile minoritatilor,
Daca democratia inseamna libertate, de ce nu suntem liberi?
Daca democratia inseamna dreptate, de ce nu avem dreptate
Daca democratia inseamna egalitate, de ce nu suntem egali?
Drepturile femeilor,
Acest sistem inuman de exploatare se va schimba,
dar numai daca, fortam schimbarea impreuna.
Grije pentru mediul inconjurator,
O zi unica din istoria americana se termina,
o zi a intregii natiuni, veniand de peste tot, cautand solutii pentru propia supravietuire.
Opozitie pentru agresiune,
Spun pentru cei ce ne critica pentru ca ne opunem razboiului
daca le pasa asa mult de lege si ordine,
ar trebui sa ajute mai intii poporul vietnamez,
sa ne ajutam populatia de culoare si pe cei saraci.
Grije pentru ceilalti,
Intr-o zi ar trebui sa ne punem intrebarea,
"Dece sunt 40 de milioane de saraci in America?"
Cind vei incepe sa intrebi asta,
vei ridica problema sistemului economic,
despre distributia mai larga a bogatiei,
despre restucturarea intregii societatii americane.
Toate acestea au fost efecte civilizante...
Si care au produs foarte multa frica.
Nu am anticipat puterea...
Ar fi trebuit, dar nu am anticipata puterea ractiei
la aceste efectele civilizante ale anilor '60.
Nu am anticipat puterea reactiei la ele.
Contralovitura.
PRINCIPIUL 2 MODELEAZA IDEOLOGIA
A fost o enorma concentrare, coordonare...
Ofensiva business-ul incepand in anii '70
incercang sa intoarca situatia
care a continuat in perioada lui Nixon.
O vedem in mai multe planuri, in drapta, o vedem in chestii ca faimosul memoriu a lui Powell ... (a fost Judecator asociat, deci numit nu ales la C S)
Trimis la Camera de Comert, un major lobbyist al business-ului,
de fostul judecator Powell, la Curtea Suprema...
Avertizindu-i ca business-ul pierde controlul asupra societatii...
Si ceva trebuie facut sa contracareze aceste fortele.
Bineinteles, el vorbeste in termeni de aparare,
"trebuie sa ne aparam de fortele straine."
Dar daca te uiti la el, este o chemare a business-ul sa-si foloseasca controlul asupra resurselor
sa execute o ofensiva majora pentru ca sa intoarca acest val de democratizare.
In partea liberala, este exact acelasi lucru.
Primul raport major al Comisiei Trilaterale (un grup, neguvernamental fondat de David Rockefeller in 1973)
este legat de aceasta. Este numita "criza democratiei."
Comisia Trilaterala reprezinta liberalii internationali...
Aparteneta lor politica este indicata de faptul ca
ei au fost o mare parte a personalului, din administratia Carter.
Ei erau deasemenea ingroziti de tendintele de democratizare ale anilor '60,
si au considerat ca trebuie sa reactionam.
Ei erau ingrijorati de "excesul de democratie" in dezvoltare.
Parti ale societatii care erau pasive si obidiente,
numite cateodata, "interese speciale,"
au inceput sa se organizeze si au incercat sa intre in viata politica,
si despre care s-a spus, "ca impune o presiune prea mare pe stat.
Care nu poate face fata la aceste persiuni."
Prin urmare, ele trebuie intoarse la pasiviate si sa devina deploitizate.
Au fost in special ingrijorati de ce se intimpla cu tinerii.
"Tinerii devin prea liberi si independenti."
Nici unul din noi nu vom genera violenta.
Daca va fi violenta, va fi din cauza politiei.
Felul in care au explicat, exista un esec din partea scolilor,
universitatilor, a bisericii...
Institutiile responsabile pentru "indoctrinarea tinerilor."
Expresia lor, nu a mea.
Daca te uiti la analiza lor, exista un interes pe care ei nu-l mentioneaza niciodata... Afacerile private.
Si este de inteles, nu este interes special, este interes national,
printr-un fel de definitie. Deci, ei sunt OK.
Stii, lor le este permis, sa aibe lobbysts, sa cumpere campani electorale,
sa fie in functii de conducere, sa hotarasca, asta este OK.
Dar restul, interesele spaciale, majoritatea pupulatiei,
trebuie sa fie supusa.
Cam, asta este spectru.
Aceasta este componenta ideologica a contraloviturii.
Dar parte majora a contraloviturii, care a fost in paralel cu asta...
A fost reproiectarea economiei.
PRINCIPIUL 3 REPROIECTAREA ECONOMIEI
Incepind din anii '70, a fost un efort concertat din parte stapiniilor omenirii,
propietarii societatii,
pentru a schimba economia in doua aspecte cruciale.
Primul, sa creasca rolul institutiilor finaciare,
banci, firme de investitii, si asa mai departe...
Companile de asigurare.
Pina in 2007, inainte de ultimul colaps,
Ele aveau cu totul 40% din profitul corporatiilor...
Dincolo de orice in trecut.
In anii '50, si multi ani mai inainte,
ecomomia americana este bazata in mare parte pe productie.
America era marele centru industrial al lumii.
Institutiile financiare erau relativ o mica parte a economiei
si aveau ca functie distribuirea fondurilor nefolosite,
ca de exemplu' depunerile bancare folosite pentru activitati productive.
Bancile au intodeauna o rezerva de bani la indemana
apartinand clientilor si actionarilor.
Datorita acestor rezerve de bani,
o banca poate acorda credite. Astfel pe langa asigurarea sigurantei depunerilor,
banca putea ajuta comunitatea dand credite aditionale, disponibile pentru multe scopuri.
Pentru un producator sa poata platii salariile in perioadele cind vinzarile sunt slabe,
pentru un comercian se extinda sau sa remodeleze magazinul sau,
si pentru multe alte motive bune pentru care oamenii au intodeauna nevoie de mai mult credit
decat au disponibil pe moment.
Asta este o contributie la economie.
Sistemul regulator a fost stabilit.
Bancile erau regularizate.
Bancile comerciale erau separate de cele de investitii,
asta a stopat practicarea investitiilor riscante care ar fi putut pagubi persoanele private.
Sa nu uitam, nu au fost colapsuri financiare in perioada regularizarii.
Incepand din anii 70 asta s-a schimbat.
Incepe sa apare o cereste imensa in fluxurile de capital speculativ,
absolut o creste astronomica,
schimbari enorme in sectorul financiar
de la bancile traditionale la investitiile riscante,
instrumente financiare complexe, manipulari de bani si asa mai deperte.
Tot mai mult, afarerile Americii nu mai sunt productia, cel puntin nu acolo.
Principala afacere in America au devenit afarerile.
Poti s-o vezi chiar in alegerea directorilor.
Astfel, un director intr-o corparatie americana majora in anii '50 si '60
foarte probabil era un inginer sau un absolvent al unui institut tehnic, ca MIT (Institutul de Tehnologie Massachusetts)
sau poate management industrial.
Mai nou, directoratul si pozitiile manageriale de virf
are oameni care au venit din scolile de business,
au invatat diverse smecherii financiare si asa mai departe.
Astfel ca in anii '70 General Electric putea face mai mult profit
din speculatiile financiare decat din ce putea produce in America.
Sa nu uitam, General Electric
este azi, in mod substantial o instituie financiara.
Face jumatate din profituri doar din speculatii financiare complicate.
Si este foarte neclar daca ei fac ceva care are vreo valoare pentru economie.
Astfel avem un fenomen, numit financiarizarea economie.
Mergand impreuna cu aceasta este productia in afara Americii.
Comertul a fost reconstruit
cu un foarte clar plan, punand
muncitorii in competitie, intre ei, in toate lumea.
Si asta a dus la scaderea cotei de vaniturilor
din partea clasei muncitoare.
Asta este foarte evident in America dar se intimpla peste tot in lume.
Inseamna ca muncitorul american este in competitie
cu muncitorul super exploatat din China.
In acelasi timp, profesionistii foarte bine platiti sunt protajati.
Ei nu sunt pusi in competitie cu restul lumi. Nici pe departe.
Si, bineinteles, capitalul este liber sa se miste.
Muncitorii nu sunt liberi sa se miste, munca nu se poate misca, dar capitalul poate.
Ei bine, daca ne intoarcem din nou la clasici ca Adam Smith,
dupa cum a aratat, miscarea libera a fortei de munca
este fundatia oricarui sistem de schimb liber,
dar muncitorii sunt blocati aproape complect.
Bogatii si priveligiatii sunt protejati,
asa ca, obtii consecintele evidente.
Si sunt recunoscute si de fapt, chiar laudate.
Politica este facut sa creasca nesiguranta.
Alan Greenspan. Cind a depus marturie in Congres, (presedinte, Federal Reserve din 1987 pina 2006)
a explicat sucesul lui in conducerea economiei
avand la baza, ceea ce el numeste, "mai marea nesiguranta a muncitorului."
O restrictie tipica a cresterii compensatiilor este evidenta de citva ani,
dupa cum am aratat in declaratia amanutita de luna trecuta,
Sunt convins ca nesiguranta lucului de munca a jucat un rol dominant.
Tine muncitorii nesiguri si ei vori putea sa fie controlati.
Nu vor mai cere de exemplu' salari decente...
Sau conditii de munca decente...
Sau dreptul la asociere, sindicate.
Asta, pentru stapinii omenirii este OK. Ei isi realizeaza profiturile.
Dar pentru populatie este devastator.
Aceste doua procese, financiarizarea si producerea in afara tarii
sunt parti care au dus la cercul vicios
al concentrarii de bogatie si de putere.
Sunt Noam Chomsky profesor la MIT (Massachusetts Institute of Technology)
si m-am implicat intr-o mare masura si din ce in ce mai mult
in activitatile antirazboinice, in ultimii ani.
Noam Chomsky are doua reputatii internationale.
Cea mai cunoscuta este, de lider national impotriva razboiului din Vietnam.
Cea mai profunda, ca profesor de lincvistica,
care, inaintea virstei de 40 de ani, si-a scimbat natura studiului.
Esti identificat ca reprezentant al noi stingi, ce o mai fi si asta.
Esti cu siguranta activist, de asemenea scriitor.
Profesorul Noam Chomsky...
Este considerat de toata lumea printre primii sase eroi ai noii stingi.
Pozitia aceasta a obtinut-o in ultimii doi, trei ani adoptand
o serie de pozitii foarte dure
respingand cel putin politica externa americana, in cel mai rau caz America insasi.
De fapt, aceasta notiune de antiamerican este chiar interesanta.
Este de fapt o notiune totalitara.
Nu este folosita in societatile libere.
Astfel daca, cineva in Italia il critica pe Berlusconi
sau coruptia statului Italian sau altceva, ei nu sunt numiti antiitalieni.
De fapt, daca ar fii numiti antiitalieni, oamenii s-ar tavali pe jos de ris
pe strazile din Roma sau Milano.
In statele totalitare notiunea este folosita,
astfel in Rusia Sovietica dizidentii erau numiti antisovietici.
Era cea mai grea condamnare.
In dictatura militara braziliana, ei erau numiti antibrazilieni.
Acum, este adevarat ca aproate in orice societate,
cei care critica sunt defaimati sau abuzati...
Modalitatile, depinzand de tipul de societate.
De exemplu' in Rusia Sovietica, Vaclav Havel ar fi fost in puscarie.
In tari sub dominanta americana ca El Salvador, in acelasi timp,
omologii sai ar fi avut creieri zburati de fortele teroriste controlate de americani.
In alte societati, ar putea fi doar condamnati, defaimati si asa mai departe.
In America, o modalitate de abuz este folosirea termenul "antiamerican."
Sunt si alte cateva ca de exemplu' "marxist."
Este o varietate de termeni de abuz.
Dar in America ai un grad foarte mare de libertate.
Si daca esti defaimat de un oarecare comisar, de ce ti-ar pasa?
Mergi inainte si oricum iti faci treaba.
Aceste concepte sunt numai in culturile unde, daca critici
puterea in stat, si prin stat, inteleg...
nu doar guvernul, ci puterea corporatiilor in stat,
daca critici concentrarea puteri, esti impotriva societatii,
asta este chiar uluitor fiind foloista in Statele Unite.
De fapt, dupa cum stiu, este singura societate democratica unde se intmpla asa ceva
unde acest concept un este ridicularizat.
Este un semn al culturi elementelor de elita, care este foarte urat.
PRINCIPIUL 4 SCHIMBA REPARTIZAREA POVERI
Visul american, ca multe idealuri, a avut o parte simbolica, dar a avut si o parte reala.
Astfel in anii 50 si 60, de exempu', a fost perioada crestere maxima
in istoria economica Americana.
Epoca de Aur. (aproximativ din 1945 pina la inceputul anilor '70)
Cresterea a fost aproximativ de egala pentru toti,
astfel incit cincimea de jos a populatiei a crescut la fel de mult ca cea de sus.
Si au fost niste masuri sociale,
care au imbunatatit mult viata populatiei.
A fost, de exemplu', posibil pentru un muncitor de culoare
sa aibe o slujba decenta intr-o fabrica auto,
sa cumpere o casa, o masina, sa-si trimita copii la scoala si altele.
A fost la fel peste granita.
Cind America era in principlal un centru de productie,
trebuia sa aibe grije de propii consumatori... in America.
Binecunoscut de toti, Henry Ford a marit salariile muncitori sai astfel ei sa poata cumpara masini.
Cind treci la "plutocratia" internationala,
cum bancilor le place s-o numeasca...
Un mic procent al populatie globului care acumuleaza si mai multa bogatie...
Ce se intimpla cu consumatorul american, numai este asa important,
pentru ca multi din ei, oricum nu-ti vor consuma produsele,
cel putin nu in mod obijnuit.
Tinta lor este, profita in trimestrul urmator,
chiar daca folosesti masinatii financiare...
Salari mari, bonusuri mari,
produce in strainatate daca trebuie,
porduce pentri cei bogati aici si pentru cei saraci in strainatate..
Dar restul populatiei?
Ei bine, au si ei o denumire, de asemenea.
Sunt numiti "precariat"...
Muncitori in stare precara...
Pupulatia muncitoare a lumii care traieste in conditii tot mai precare.
Si asta se vede din toate atitudina fata de tara.
In timpul perioadei de crestere economica mare...
Anii '50 si '60, de fapt, chiar mai de vreme...
Taxele pentru cei bogati erau mult mai mari.
Taxele pentru corporatii erau mult mai mari.
taxele pe dividente erau cu mult mai mari ...
Simplu', taxele pe bogatie erau mult mai mari.
Sistemul de taxare a fost reproiectat,
in asa fel incat taxele platite de cei foarte bogati sunt reduse
si, in mod corespunzator, povara fiscala pe restul populatiei a crescut.
Acum schimbare este in directia incercarii, de a mentine taxele
doar pe salarii si consum...
Care afecteaza pe toata lume, dar nu taxam dividentele care merg doar la cei bogati.
Cifrele sunt uluitoare.
Acum, este un pretext... Bineinteles, intodeauna este un pretext.
Ei bine, pretextul in acest caz este ca, asta creste investitiile si locurile de munca,
dar nu exista nici o dovada pentru asta.
Daca vrei sa cresti investitiile, da bani celor saraci si celor ce muncesc.
Ei trebuie sa traiasca, astfel isi vor cheltui veniturile.
Asta stimuleaza productia, investitiile, va duce la crestea locurilor de munca si asa mai departe.
Daca esti ideologist pentru stapani, vei avea o abordare diferita.
Si de fapt, in ziua de azi, este aproape absurd.
Corporatiilor nu le mai incap banii in buzunare.
Astfel, in realitate, General Electric nu plateste taxe si are profituri enorme.
Sa-i lasam sa-si ia profitul in alta parte, sau sa amane, dar sa nu plateasca taxe,
si asta este obijnuit.
Corporatii americane majore au mutat povara sustineri societatii
pe restul populatiei.
PRINCIPIUL 5 ATACA SOLIDARITATEA
Solidaritatea este chiar periculoasa.
Din punctul de vedere al stapanilor, trebuie sa-ti pese doar de tine,
nu de alti oameni.
Asta este foarte diferit cind cei ce pretind ca au eroi gen Adam Smith,
care si-a bazat abordarea economiei pe principiul ca, simpatia
este o trasatura umana fundamentala, dar care trebuie scoasa din capul oamenilor.
Totul trebuie sa fie doar pentru tine, urmeaza maxima netrebnica "sa nu-ti pese de alti,"
care este OK pentru cei bogati si puternici,
dar devastatoare pentru toti ceilalti.
Cere foarte mult efort sa le scoti oamenilor din cap aceste emotii de baza.
Si poate fi vazut azi, in formarea politica.
De exemplu', in atacul asupra securitatii sociale.
Securitatea sociala este bazata pe un principiu.
Este bazata pe pricipiul solidaritatii.
Solidaritatea, avand grija fata de altii.
Siguranta sociala inseamna, "platesc taxe din ce cistig...
Astfel ca vaduva din cealalta parte a orasului sa poate supravietui."
Pentru o mare parte a populatiei, este singulul mijloc de supravietuire.
Nu foloseste celor foarte bogati,
asa ca, este un atac concertat incercand s-o distruga.
O cale este reducerea fondurilor.
Vrei sa distrugi un sistem? Mai intii, opreste finantarea.
Apoi nu va mai functiona. Oamenii se vor infuria. Vor dori altceva.
Este o tehnica standard folosita pentru privatizarea unor sisteme.
Poate fi vazuta in atacul asupra scolilor publice.
Scolile publice sunt bazate pe principiul solidaritatii.
Nu mai am, de mult, copii la scoala. Au crescut...
Dar principiul solidaritatii spune,
"Platesc taxe bucuros, pentru ca micutul de peste drum, sa poata merge la scoala."
Asta este o emotie umana normala.
Astea trebuie scoase din capul oamenilor.
"N-am copii la scoala. De ce sa platesc taxe? Privatizat-o," si asa mai departe.
Sistenul public de educatie, de la gradinita la invatamintul superior,
este foarte puternic atacat. Este una dintre bijuteriile societatii americane.
Intorcandu-ne din nou la Epoca de Aur...
Perioada de mare crestere a anilor '50 si '60.
Multe din realizari s-au datorat invatamintului gratuit.
O urmare a celui de al doile razboi mondial a fost legea G.I. Bill (of Rights),
care a permis veteranilor, si sa nu uitam, erau o parte mare a populatie de atunci,
sa mearga la colegii. Nu ar fi putut altfel.
Au prinit, in esenta, educatie gratuita.
Unde comunitatea, statul sau natiunea...
investeste cu curaj o parte insemnata a resurselor in educatie,
investitia intodeauna aduce afaceri mai bune si prosperitate.
SUA a fost printre primii in dezvoltarea eductiei publice la toate nivelele.
Acum, in mai mult de jumatate din state, finantarea
pentru colegii vine de la studenti, nu de la stat.
Aceasta este o schimbare radicala,
si asta este o povara teribila pe studenti.
Inseamna ca studenti, daca nu vin din famili foarte bogate,
ca vor termina colegiul avand datori mari.
Si daca ai datori mari este prins.
Adica, poate ai avut sa fii avocat de interes public,
dar va trebuii sa te angajezi la o firma de avocatura al unei corporatii
sa-ti platesti acele datorii, si pina cind ai platit, devii ca ei,
fiind putin probabli sa mai pleci.
Si asta este la fel in afara tari.
In 1950, societatea era mult mai saraca comparative cu azi,
dar totusi, putea cu usurinta sa aibe invatamint superior gratuit.
Azi, o societate mult mai bogata, pretinde ca nu are resurse pentru educatie.
Asta este ce se intimpla sub ochii nostri.
Aceste este un atac general impotriva principiilor,
care, nu numai ca sunt umane, dar ele sunt bazele
prosperitatii si sanatatii, ale acestei societati.
PRINCIPIUL 6 CONDU-I PE CEI CE REGLEMENTEAZA.
Daca ne uitam la istoria reglematarilor,
ca, cele ale cailor ferate, cele financiare si asa mai departe,
vom vedea ca destul de frecvent
sunt initiate ori de economic...
Concentrariile care sunt regularizate, ori sunt sprijitite de el.
Si motivul este deoarece ei stiu ca, mai devreme
sau mai taziu, ei vor conduce regularizatori.
Si in final este ce numim "subordonarea regularizarilor."
Regularizarea din business, este de fapt facut prin subordonarea regularizatorilor tot de catre business.
Lobbyisti bancilor de fapt scriu legile regularizari financiare,
este in asa hal.
Asta s-a intmplat intodeauna si, din nou,
Este firesc, daca ne uitam la distributia puterii.
Incepind din 1970, unul din lucrurile care s-a extins enorm este lobby-ul,
ca si schimbarea brusca din luma business-ului incercand sa controleze legislatia.
Lumea buisness-ului a fost foarte suparata de marile realizarile sociale, din anii '60,
in mod special de, Richard Nixon.
Nu este prea bineinteles, dar el a fost ultimul persedinte liberal,
si considerat un tradator de clasa.
In timpul administratiei Nixon, a aparut lagea protectiei consumatorului,
masuri de siguranta si protectie la locul de munca,
EPA, Agentia pentru Protectia Mediului. (Environmental Protection Agency)
Si bineinteles, business-ului nu i-a placut.
Nu le-au placut taxele ridicate. Nu le-a placut regularizarea.
Si au inceput sa lupte din rasputeri ca sa intoarca lucrurile.
Lobby-ul a crescut brusc. Deregularizarea a inceput cu adevarata ferocitate.
In anii '50 si '60 nu au fost crize economice,
datorita ragularizarii care era in efect.
Pe masura cea inceput distrugera regularizarii sub persiunea politicului si a buisness-ului,
au aparut din ce in ce mai multe accidente.
Si au continuat de-a lungul anilor.
A inceput in anii '70.
S-a intetit mult in anii '80.
Congresului i s-a cerut sa aprobe imprumuturi federale garantate pentru producatorii auto
de aproape un miliard si jumatate de dolari.
Acum, toate astea sunt chiar foarte sigure
atita timp cit stii ca guvernul vine sa te salveze.
Ca de exempu', Reagan. In loc sa-i lase sa plateasca pentru greselile lor,
Reagan salveaza banci ca de exemplu' Continental Illinois,
cea mai mare salvare unei banci, din istoria amercana la timpul respectiv.
De fapt, el si-a sfrasit mandatul lasand in urma o enorma criza finaciara, afectand depunerile si imprumuturile bancare.
Persedintele Bush, a semnat azi un proiect de lege in valoare de 300 miliarde de dolari pentru salvarea bancilor.
In 1999, regularizarea a fost ciopartita ca sa separe
bancile comerciale de bancile de investitii.
Apoi vin salvarile bancare ale lui Bush si Obama.
Bear Stearns (The Bear Stearns Companies) vine fuga la feds sa nu intre in faliment...
Presedintele Bush azi, apara decizia de a salva Citigroup... (Citigroup Inc)
Fannie Mae si Freddie Mac au mai cerut inca trei miliarde de dolari...
Salvarea bancilor pote deveni tot mai costisitoare, semnaland probleme tot mari in economia americana.
Si ei constuiesc urmatoarea criza.
De fiecare data, contribuabilii sunt chemati sa-i salveze pe cei ce au creat criza,
din ce in ce mai mult, institutiile financiare foarte mari.
Intr-o economie capitalista, nu se face asa ceva.
In sistemul capitalist sunt inlaturati investitori care au facut investitii riscante.
Dar cei bogati si puternici, nu vor sistem capitalist.
Ei vor sa poate fugi la statul dadaca
si cum au nu necaz, sa fie salvati de contribuabilor.
Cea ce numim "prea mare, pentru a falimenta."
Sunt laurareati ai premiului Nobel pentru economie
care nici pe departe nu sunt deacord cu rezolvarea asta.
Oameni ca Joe Stiglitz, Paul Krugman si altii,
si nici unul din ei nu a fost vreodata abordat.
Cei care au fost alesi sa rezolve criza au fost cei ce au creat-o,
gasca lui Robert Rubin, gasca lui Goldman Sachs.
Ei au creat criza... Si acum sunt mai puternici decat inainte.
Este un acident?
Nu, cind alegi acesti oameni sa creeze un plan economic.
Adica, ce astepti sa se intample?
In acelasi timp, pentru cei saraci, lasa piata sa functioneze.
Nu astepta nici un ajutor de la guvern.
Guvernul este problema, nu solutia, si asa mai departe.
Asta este in esenta, noul liberalism.
Are acest caracter dual care a fost dintodeauna.
Un set de reguli pentru bogati.
Un set opus de reguli pentru saraci.
Nu este nimic surprinzator.
Este exact dinamica la care te astepti.
Daca populatia permite sa continue,
Va continua tot asa pina la urmatorul colaps, pe care agentiile de credit abea il astepta,
ele evalueaza starea firmelor,
acum tinand cont in calculele lor
De salvarea contribuabililor pe care ei o asteapta sa vina dupa urmatorul colaps.
Ce inseamna ca beneficiarii acestor evaluari de credit precum marile banci,
pot imprumuta mai multi bani cu dobinda mai mica si pot inlatura micii competitori,
si ai din ce in ce mai multa contrantrare.
Oriunde te uiti, politica este facuta in acest fel,
cea ce absolut nu ar trebui sa fie o surpriza pentru nimeni.
Asta se imtimpla cind pui puterea in mana celor extrem de bogati,
care sunt dedicati sa-si creasca puterea pentru ei insisi, este tot ce poti astepta.
PRINCIPIUL 7 MANIPULEAZA ALEGERILE
Concentrarea de bogatie genereaza concentrare de putere politica,
in special cind pretul algerilor eletorale a devent astromomic,
care obliga partidele politice sa fie in buzunarul corporatiilor foarte mari.
In cazul Uniuni Cetatenilor, care a fost in ianuarie 2009, cred,
a fost o foarte importata decizie a Curtii Supreme,
care te face sa-ti amintesti de trecut.
Al 14-lea amendment al constitutiei are o clauza care spune,
"Drepturile unei persoane nu pot fii incalcate fara aplicarea legii."
Intentia a fost in mod clar, pentru a apara sclavii noi eliberati.
Ziceau, "OK acum sunt protejati de lege."
Nu cred ca a fost folosita vreodata pentru sclavii eliberati, poate doar foarte putin.
Apropape imediat a fost folosita pentru business, pentru corporatii
Derepturile lor nu pot fi incalcate fara aplicarea legi.
Si astfel au devenit persoane din punct de vedere legal.
Corporatiile sunt fictiuni legale create de stat.
Poate sunt bune, poate sunt rele,
dar sa le numesti persoane este revoltator.
Astfel au dobindit drepturi de persoane acum a suta de ani,
care au continuat pina in secolul XX.
Au dat corporatiilor drepturi mult mai mari decit unei persoane.
Sa spunem, daca GM investeste in Mexic, (General Motors)
are drepturi nationale, ca drepturile unui business mexican.
In timp ce notiunea de persoana a fost extinsa sa include corporatiile,
a fost de asemenea restransa.
Daca luam amendamentul al 14-lea cuvint cu cuvint,
atunci nici un strain fara acte nu poate fi privat de drepturi daca este o persoana.
Strainii fara acte care locuiesc aici si construiesc cladiri,
curata peluzele si asa mai departe, ei nu sunt persoane...
Dar General Electric este o persoana, nemuritoare, atotputernica.
Asta este perversiunea moralitatii elementare,
si a interpretarii clare a legii, este chiar incredibil.
In anii '70, este decis in instanta ca banii sunt o forma legala de exprimare.
Cazul, Buckley vs. Valeo. Apoi se continua in timp cu Citizens United, (Citizens United v. Federal Election Commission)
care spune ca, dreptul la libera exprimare al corporatiilor,
in mare parte, pot cheltui citi bani vor, fara a putea fi oprite.
Asta inseamna pentru corporatii, care oricum cumparasera alegerile mai mereu,
ca acum sunt libere s-o faca realmente, fara constrangere.
Acesta este un atac inspaimantator la ramasitele democretiei.
Este foarte interesant sa citim deciziile, ca a judecatorului Kennedy care a schimbat votul. (Anthony Kennedy, judecator asociat CS)
In decizia sa el a spus, "ei bine, pina la urma,
CBS are libertatea cuvintului, ei sunt o corporatie, de ce nu ar putea si General Electric
sa fie liber sa cheltuiasca cit de mult vrea?"
Este adevarat ca CBS are libertatea de cuvintului,
dar ei ar trebui sa efectueze un serviciu public. De aceea.
Asta este ceea ce presa ar trebui sa faca,
plus General Electric incearca sa faca bani
pentru directorii executivi si pentru catva din actionari.
Este o decizie de necrezul, si pune tara in pozitia in care
putera buisness-ul este mai mare ca niciodata.
Aceasta este o parte a acestui ciclu vicios.
Curtea Superma de Justitie are judecatori numiti persedinti ractionari, (associate justice)
care ajung acolo pentru ca sunt finantati de buisness.
Este felul in care cercul vicios functioneaza.
PRINCIPIUL 8 TINE GLOATA IN FRIU (SUB CONTROL)
Exista o forta organizata care in mod traditional,
are o gramada de defecte, dar cu toate defectele sale a fost in prima line...
In eforturile de a inbunatatii viata populatiei.
Aceasta este miscarea sindicala.
Este de asemenea o bariera impotriva tiraniei corporatiilor.
Astfel, fiind o bariera impotriva acestui cerc vicios
in miscare, care duce la tirania corporatiilor.
Cauza principala a acestui atac intens,
aproape fanatic impotriva sindicatelor, a muncii organizate,
este faptul ca, ele sunt o forta de democratizare.
Ele ofera o bariera care apara drepturile muncitorilor,
si de asemenea drepturile populatiei in general.
Asta interfereaza cu prerogrativele si puterea celor cere stapanesc
si conduc societatea.
Ar trebuii sa spun ca resentimentul impotriva sindicatelor
in America, vorbim de elita, este atit de puternic
incat drepturile fundamentale ale muncitorilor,
principiul de baza al uniunilor sindicale internationale,
este dreptul la libera asociere,
care inseamna dreptul de a forma sindicate.
America nu a ratificat asta niciodata,
cred ca, America poate fi singura printre tarile dezvoltate in aceasta pozitie.
Este considerat asa departe de spectrul politic american,
incat nu a fost niciodata luata in consideratie.
Sa nu uitam, America are o lunga si foarte violenta istorie a luptei sindicale
comparata cu societati similare...
Dar miscarea sindicala a fost foarte puternica.
Pina in 1920, intr-o perioada altfel decit azi, a fost aproape distrusa.
Greva soferilor de camioane a culminat cu lupte grele de strada, cu multe victime.
Lupte deschise cuprinzand cu repeziciune strazile orasului
cand 3000 de protestanti ai sindicatelor s-au batut cu 700 de politisti
S-au folosit arme, gaze lacrimogene, pumni care au cauzat ranirea
a mai mult de 80 de persoane si moartea a doua persoane.
La jumatatea anilor 30 a inceput refacea sindicatelor
Franklin Delano Roosevelt, insusi a fost de favorabil legislatiei progresive
de care ar fi beneficiat marea majoritate a populatiei,
dar trebuia cumva s-o treaca prin camere.
Asa ca liderilor sindicali si altora le-a spus "fortati-ma s-o fac"
Ce a vrut el sa spuna, iesiti in strada, demonsrtati, organizati-va, protestati,
intariti-va sindicatele.
Cind presiunea populara este sufficenta,
voi putea sa trec legislatia care o vreti.
Nu ma voi intoarce la aceea definitie a libertatii,
sub care multi ani oamenii liberi
au fost treptat adusi la latitudinea celor putini si priveligiati.
Prefer o definite mai ampla a libertatii.
In felul acesta, a fost un fel de combinatie intre un guvern intelegator
si pine la jumatatea anilor '30 un foarte insemnat activism popular.
Au fost multe actiuni. Au fost grave la locul de munca,
care i-au speriat foarte tare pe patroni.
Trebuie sa recunoastem ca o greva la locul de munca este doar un pas, inainte de a spune
"nu avem nevoie de patroni. Putem sa ne descurcam si singuri".
Si business-ul a fost ingrozit.
Citiind ziarele de afaceri la sfirsitul anilor '30,
vedem ca vorbesc despre "hazardul cu care au de-a face oamenii de afaceri"
si de "cresterea puterii politice a maselor"
care trebuiau puse la punct.
Lucrurile s-au oprit in timpul celui de-al doilea razboi mondial,
dar imediat dupa cel de-al doile razboi mondical, ofensiva business-ul
a inceput in forta. Actul Taft-Hartley. (Labor Management Relations Act of 1947)
Actul Taft-Hartley a fost scris doar cu un scop,
refaca galitatea si justitiea in relatia sindicat patronat. (De fapt sa restranga activitatea si puterea sindicatelor)
Apoi McCarthyism, politica defaimari, folosita pentru o masiva propaganda a corporatiilor impotriva sindicatelor.
S-a intensificat brusc in timpul lui Reagan.
Adica, Reagan le-a spus destul de clar,
"daca vreti organizari si greve ilegale nu aveti de cit."
Ei incalca legea,
si daca nu se intoarc la locurile de munca in 24 de ore,
isi vor pierde slujbele iar contractele de munca vor fi reziliate.
A continuat in anii '90 si bineinteles in timpul lui George W. Bush a atins apogeul.
Pina acum, mai putin de 7 la suta din sectorul privat are sindicate.
Efectul este ca obijnuita contra forta la ofensiva
businessului, foarte constient de clasa sa, a disparut
Acum, daca tu esti in pozita puterii,
vrei sa-ti mentii constiinta de clasa pentru tine,
dar sa o elimini pe a celorlalti.
Daca ne intoarcem in secolul al XIX-lea,
La inceputul revolutiei industriale in America,
muncitori erau foarte constienti de clasa lor.
Ei de fapt, in mare majoritate priveau
munca pe salariu' nu departe de sclavie,
diferenta fiind doar in faptul ca nu este tot timpul.
De fapt, era asa populara idea ca a fost un slogam al Partidului Republican.
Constiinta de clasa era foarte ascutita.
In interesul celor puternici si privilegiati,
era bine sa le scoata aceste idei din cap oamenilor.
Nu ai vrea ca ei sa stie ca sunt o clasa oprimata.
De aceea, societatea Amricana este una din putinele societati unde nu se vorbeste de clasa.
De fapt, notiune de clasa este foarte simpla.
Cine da ordinele? Cine le urmeaza?
Practic asta defineste clasa.
Este mult mai nuantata si complexa, dar practic asta este.
PRINCIPIUL 9 FABRICAREA CONSENSULUI
Industria de relatii publice, Agentiile de publiciate,
care sunt dedicate sa creeze consumatori,
reprezinta un fenomen dezvoltat in tarile cele mai democratice,
in Anglia si-n America si motivul este foarte clar.
A devent clar aproximativ, un secol in urma
ca, nu va mai fi asa usor sa controlezi populatia prin forta.
Se cistigase prea mult libertate.
Muncitorii organizand partide parlamentare in multe tari,
femeile incepusera sa aibe francize si asa mai deperte.
Asa ca, trebuiau gasite alte mijloace de a controla oamenii.
Si a fost inteles si spus
ca trebuie controlati, controland convingerile si atitudinea.
Ei bine, cea mai buna metoda de a controla atitudinea oamenilor
este, ce marele economist politic, Thorstein Veblen numea "fabricarea de consumatori."
Daca ai putea fabrica dorinte...
Fa ca procurarea lucrurilor care sunt la indemana sa devina esenta vietii,
si ei vor fii prostiti sa devina consumatori. (vor fi prinsi in a deveni consumatori)
Daca citesti, sa zicem, presa de afaceri din anii 1920
vorbeste despre, necesitatea de a directiona oamenii catre lucrurile superficiale ale vietii,
ca si, "consumul la moda" care ii vor tine ocupati.
Gasim aceasta doctrina in tota gandirea intelectuala progresiva,
ca Walter Lippmann,
un reprezentant major al intelectualului progresiv al secolului XX.
A scris un faimos eseu progresiv despre democratie unde spunea chair asta.
"Publicul tebuie pus la respect,"
in asa fel incat cei responsabili sa poata lua decizi
fara sa fie deranjati de "turma salbatica."
Ei trebuie sa fie spectatori, nu participanti.
Atunci ai o democratie functionala cum se cuvine,
inapoi drept la Madison si la memorandum lui Powell si asa mai departe.
Si industria publicitara imediat a explodat cu aceasta ca fiind scopul sau...
Fabricarea consumatorilor.
Si este facuta foarte sofisticat.
Nu mai vezi prea multi armasari salbatici.
El este unul dintre putinii armarsari salbatici ramasi, o rasa unica.
Vino in tinutul Marlboro.
Idealul este de fapt, ce vezi azi.
Cind, sa zicam, adolescentele daca au timp liber simbata dupa amiaza,
vor merge in shopping mall,
nu la biblioteca sau in alta parte.
Idea este sa incerci sa-i controlezi pe toti,
sa transformi intreaga societate intr-un sistem perfect.
Sistemul perfect ar fi o societate bazata pe o pereche, (dyad).
Perechea esti tu si televizorul tau,
sau poate acum, tu si internetul,
in care ti se prezinta cum ar fi o viata buna,
ce gadget-uri trebuie sa ai. (gadget, obiect fara valoare, prostioare)
Si tu iti irosesti timpul, energia sa obtii acele lucruri,
de care nu ai nevoie, nu le vrei si pe care poate le vei arunca la gunoi in final...
Dar, aceasta este masura unei vieti decente.
Ce vedem, de exemplu', in reclamele TV
daca ai fi luat vreodata un curs de economie, ai stii ca
piata ar fi trebuit sa fie bazata pe principiul "consumatorului informat care face alegeri rationale."
Ei bine, daca am avea asa un sistem de piata,
atunci o reclam TV, a lui Generel Motor sa zicem, ar consta din
informatia pusa, spunand "aici e ceea ce avem de vanzare."
Dar nu se face niciodata asa.
Si o reclama masinii este un mare fotbalist...
O actrita, o masina facand lucruri nebunesti,
ca urcand pe munte sau altceva.
Scopul este de a crea consumatori neinformati care vor face alegeri nelogice.
Acesta este scopul reclamelor,
si cind aceeasi instituie, sistemul PR, (The PR Industry, ori Public relations and lobbying industry)
organizeaza alegeri electorale, o face in acelasi fel.
Vor sa creeze un electorat neinformat,
care va face alegeri irationale, de multe ori impotriva propiilor interese,
si vedem asta, de fiecare data cind una dintre aceste extravagante avea loc.
Imediat dupa alegeri,
presedintele Obama a cistigat un premiu' al companiilor de reclama
pentru cea mai buna campanie de marketing.
Nu s-a spus aici dar, daca citesti presa de afaceri internationala,
executivi erau euforici.
Au spus, "noi vindem candidati, cum vindem pasta de dinti,
inca de la Reagan si asta este cea mai mare realizare a noastra."
Nu sunt de obicei deacord cu Sarah Palin, (guvernator de Alaska, comentator)
dar cind ridiculizeaza promisiunile electorale ale lui Obama are dreptate. ("hopey-changey" stuff)
In primul rind, Obama nu a promis chiar nimic. Totul a fost o iluzie, in mare parte.
Citeste discursul electoral si vezi.
S-au discutat foarte putine chestiuni politice, si asta pentru un motiv foarte intemeiat,
deoarece opinia publica numai are nici o legatura cu politica
cu liderii celor doua partide sustinand interesele bancherilor.
Politica este tot mai mult legata de interesele private ale celor ce finanteaza campaniile...
Publicul fiind marginalizat.
PRICIPIUL 10 MARGINALIZEAZA POPULATIA
Unul dintre cei mai mari oameni de stiinta politica, Martin Gilens, a scos un studiu (profesor de politica la universitatea Princeton)
despre legatura dintre atitudinea publicului si politica publica.
Ceea ce arata el este ca aproximativ 70% din populatie nu poate influenta nicidecum politica.
Ei ar putea fi la fel de bine, in alta tara...
Si populatia o stie.
Cea ce dus la o populatie maniosa, frustrata, care uraste institutiile.
Care nu reactioneaza in mod constructiv la situatie.
Exista mobilizare social si activism,
dar intr-o directie foarte autodistuctiva.
Ia forma unei furii nefocalizate,
atacuri unul impotriva altuia si impotriva tintelor vulnerabile.
Este ce se intimpla in astfel de cazuri.
Distruge relatiile sociale, dar asta este idea.
Idea este sa faci oamenii sa se urasca si sa se teama unul de altul,
si sa aibe grija doar de ei insasi,
si sa nu faca nimic pentru altcineva.
Chestia asta se vede foarte clar pe data de 15 aprilie.
Ziua de 15 aprile, cind se platesc taxele, este ca o masura (In America este ziua cand se platesc taxele)
al gradului de democratiei a societatii.
Daca societatea este intradever democratica,
ziua de 15 aprilie ar fi o zi de sarbatoare.
Este ziua cind oamenii se strang impreuna
decid sa finanteze programele si activitatile pe care le-au formulat si cu care au fost de acord.
Ce ar putea fi mai bine decat asta? Deci, ar trebui sarbatorita.
Nu se intimpla astfel in America.
Este o zi de doliu.
Este ziua in care niste extraterestri, care nu au nici o legatura cu tine,
coboara pe pamant sa ne fure banii cistigati cu greutate,
si tu faci tot ce-ti sta in puteri sa-i opresti.
Asta este un fel de masura care arata cit de bine,
cel putin in constinta maselor, democratia intradevar functioneaza.
Nu este o imagine foarte atractiva.
Tendintele pe care le-am descris in societatea americana,
daca nu vor fii inversate vor duce la o societate extrem de urita.
Adica, o societate bazat pe principiile lui
Adam Smith urmand maxima ticaloasa "totul pentru mine si nimic pentru altii."
O societate in care instictele si emotiile umane normale
de simpatie, solidarite, ajutor reciproc sunt eliminate...
Este o societate atat de urita, ca nici macar nu vreau sa stiu cine ar trai in ea.
N-as vrea-o pentru copii mei.
Daca o societate este controlata de cei foarte bogati,
va reflecta valorile lor si asta reflecta de fapt.
Reflecta lacomia si goana dupa avere,
acum, daca socitatea este mica, chiar bazata pe aceste principii urate poate supravietuii.
O societate globala bazata pe acest principiu este o reteta sigura de distrugere masiva.
Nu cred ca suntem destul de inteligenti pentru a poiecta,
in toate amanuntele felul in care ar arata o societate perfect libera si justa.
Cred ca, o putem contura
si mult mai important, putem sa ne interbam cum am merge mai bine in directia ei.
John Dewey, un filozof social de elita de la jumatatea secolului XX,
A sustinut ca pina cind toate institutiile,
productia, comertul, media,
nu vor fii sub control democratic participant, (Participatory democracy)
nu vom avea o societate democratica functionala.
Si cum a spus, "politica va fi umbra facuta de business asupra societetii ."
Ei bine, este in esenta adevarat.
Unde exista structuri de autoritate, dominatie si ierahie,
cineva da ordine si cineva le executa, ele nu se justifica in sine.
Ele trebuie sa se justifice pe ele insele. Ele trebuie sa demonstreze asta.
Ei bine, daca te uiti mai deaproape, de obicei descoperi ca ele nu se pot justifica pe ele.
Daca nu pot, ar trebui sa le desfiintam.
Incercand sa extindem domeniul libertatii si al justitiei
desfiintand acesta forma ilegitima de autoritate.
Si, in fapt, progresul de-a lungul anilor,
ce noi toti din fericire recunoastem ca progres, a fost chiar asta.
Felul in care lucrurile se schimba este pentru ca o gramada de oameni muncesc tot timpul.
Ei mucesc in comunitatile lor, la serviciile lor, sau oriunde s-ar afla,
si ei construiesc bazele pentru
miscarile populare, care vor face schimbarii.
In acest fel totul s-a intamplat in istorie, mereu.
De exempu' daca vorbim de libertatea cuvantului...
Una din realizarile reale ale societatii americane,
este prima din lume in acest caz. Nu este in amendamentele constitutiei.
Nu este in constituie.
Problema libertatii cuvintului a ajuns la Curte Superma la inceputul secolului XX.
Contributiile majore au venit in anii '60.
O componenta majora a fost un caz in miscarea pentru drepturi civile.
Ei bine, pina atunci au fost miscari populare de masa,
care au cerut drepturi,
fara sa cedeze. Si in acest context,
Curtea Suprema a stabilt un grad destul de mare al libertatii cuvintului.
Sau, daca vorbim de dreptul femeilor.
Femeile de asemenea au inceput sa identifice structurile opersive,
refuzind sa le accepte, mobilizand alti oameni sa se alature cauzei lor.
Ei bine, asa sunt castigate drepturile.
Intr-un fel ne trivial, mi-am petrecut mult timp din viata in activism.
Nu s-a vazut in mod public, si de fapt, nu sunt foarte bun la asta...
Cred ca putem vedea foarte clar, citeva defecte, foarte, foarte serioase
si greseli ale socetatii noastre, al nivelului de cultura, al institutiilor,
care vor trebui sa fie corectate operand in afara cadrului
care este de obicei acceptat.
Cred ca va trebui sa gasim noi modalitati pentru actiunea politica.
Oricum activistii sunt oamenii care au creat drepturile de care ne bucuram.
Ei nu numai ca au realizat...
Politici bazate pe informatia primita,
dar de asemenea au contributi la intelegerea situatiei.
Sa nu uitam, este un proces reciproc.
Incerci sa faci lucruri. Inveti.
Inveti cum este lumea,
asta inbunatateste intelegerea modului cum sa continuam.
Exista imense oportunitati.
Este o sociatate foarte libera, inca cea mai libera din lume.
Guvernul are o foarte limitata capacitate de constrangere.
Corporatiile de afaceri pot incerca sa constranga dar, nu au mecanismul.
Deci, sunt foarte multe care pot fi facute daca oamenii se organizeaza si lupta pentru drepturille lor
cum au facut-o in trecut si pot cistiga mult victorii.
Ei bine, pritenul meu apropiat, de multi ani, acum decedat, Howard Zinn...
Folosind cuvintele lui,
"ceea ce conteaza sunt nenumaratele fapte mici ale oamenilor necunoscuti,
care pun bazele evenimentelor significante, care intra in istorie."
Ei sunt cei ce au facut lucruri in trecut.
Ei sunt cei care vor trebui sa le faca in viitor.
If you have any complains, do it yourself! Arwen